Vary ve vašem kině Francie 2017. Erotikou prosycený thriller z tvůrčí dílny francouzského klasika Francoise Ozona. Křehká Chloé se zamiluje do svého psychoterapeuta, který však není tím, kým se na první pohled zdá být... /107 min. /od 100, -/titulky/příst. 18+/ Typ akce: film Místo konání: Kino Crystal Datum konání 12. 7. 2017 20:00 Další informace B. Němcové 2942 Česká Lípa 487 524 840
Dvojitý milenec Chloé, mladá křehká žena se sklony k depresím, začne docházet na psychoterapii a bezhlavě se zamiluje do svého psychologa Paula. Poté, co se milenci sestěhují, začne Chloé zjišťovat, že v Paulově minulosti něco nehraje, až objeví existenci jeho jednovaječného dvojčete. Proč Paul přede všemi skrývá, že má bratra? Jaké dávné tajemství je spojuje a rozděluje? A jde skutečně o dvojče, nebo jen o promyšlenou... celý popis Chloé, mladá křehká žena se sklony k depresím, začne docházet na psychoterapii a bezhlavě se zamiluje do svého psychologa Paula. Proč Paul přede všemi skrývá, že má bratra? Jaké dávné tajemství je spojuje a rozděluje? A jde skutečně o dvojče, nebo jen o promyšlenou lež, kterou se Paul snaží zakrýt druhý život svého temnějšího já? Erotikou prosycený thriller z tvůrčí dílny zkušeného francouzského režiséra Françoise Ozona je promyšlenou filmařskou poctou legendárním snímkům jako Rosemary má děťátko, Příliš dokonalá podoba nebo Základní instinkt.
Navíc výborné herecké výkony. O erotických scénách pomlčím, ty jsou vynikající. Dvojitý milenec je film, o kterém moc nevím co si myslet. Začátek působí zajímavě, pak skákneme v ději dál a rozehrává se nám docela zajímavý příběh, který má thrillerové parametry. A jak jde film do hloubky, je čím dál zajímavější. Za mě zde bylo až moc erotických scén, které ne vždy působily dojmem, že mají svůj význam. Tedy erotiky hodně, ale jako by tvůrci nevěděli, co si s rozehranou partií počít dál. Tak nějak jsem se neubránil dojmu, že ten pravý konec nebyl konec předložený. Herecké výkony byly fajn, ale přeci jen je můj osobní dojem takový, že pravý potenciál naplněn nebyl. Přitom ale téma dvojčat je nesmírně zajímavé. Je fajn, když vás film přinutí se zamyslet, ale tady nic nevymyslíte, ať už si budete lámat hlavu jakkoli dlouho. Měla hlavní hrdinka schizofrenii jen trochu anebo byla úplně mimo? Nevíme. Nedotažené motivy, totální nepřehlednost. Cestou z kina se různí lidé bavili o tom, co mě taky tanulo na mysli: pochopil vůbec někdo něco?
až po psychodrámu. Výborná Marine Vacth a dvojrolový Jérémie Renier hrajú herecký koncert a režisér sa hraje s divákom. Ale dobrým spôsobom, zanechalo stopu - sladkokyslú. Nominácia na Zlatú Palmu v Cannes. (IFF Bratislava 2017) Pokud máte rádi filmy, ve kterých od začátku filmu nevíte, co je skutečnost a co se jen někomu zdá, a s postupem filmu se to stále více zhoršuje, tak pak je to film pro vás. Ostatní na něj radši zapomeňte. A pokud na něj chcete koukat kvůli sexu, tak taky není příliš o co stát. Sexuálních scén je tam sice poměrně velké množství, ale všechny jsou zcela "studené", více erotiky si užijete, když princ líbá Sněhurku. Tentokrát to mistr přehnal. První část filmu, vizuálně působivá jako vždy, slibovala zajímavý příběh, který se ovšem později zvrhl v mix pokleslých žánrů. Připadala jsem si trochu jako na Hanebných parchantech. Dokonalý filmový příběh se zvrhl v krvavý masakr. Hanební parchanti zůstávají narozdíl od Dvojitého milence filmem nesporných kvalit. To je tak, když se člověk na něco těší a očekává mnoho.. Popravdě jsem nedostala ani polovinu toho, co jsem očekávala, ale zase to nemůžu hodnotit jako úplné zklamání.
Ozon si byl zřejmě slabin scénáře vědom a tak celou první polovinu stoupajícího psychického napětí zdobí kamerové exhibice. Pak se sice i dostane na trochu toho thrilleru s nepříliš čekaným vyvrcholením, ale závěr už je čiré WTF, kdy nevíme, kdo je kdo a co je co. A co z toho, co jsme viděli, se "stalo" a co z toho byly hrdinčiny halucinace. Herecké výkony celkem dobré, kamerové exhibice lahodily oku a příznivci plnočelné nahoty a penetrací si taky přijdou na své. A schválně počítejte, kolikrát uvidíte škodovku. Možná u začínajícího režiséra bych to ještě překousla, ale od někoho, kdo se na poli francouzského filmu už nějaký ten pátek pohybuje mi to přijde příliš nedotažené. Možnosti vysvětlení se vzájemně popírají a v jednotlivých bodech si odporují. Vlastně je to takový halucinogenní snímek, kde celek nedává smysl a kde snaha šokovat a natočit rádoby cool sexuální scény s přídavkem mysteriózna bortí vše okolo. Do sebe zahleděný komorní vizuál bez hloubky i soudržnosti děje. Špetka atmosféry a dobří herci, víc nic.
Marine mi tady svou tváří a pohledem hodně připomínala Natalie Portman. kdyz jsem s tebou, myslim na nej. kdyz jsem s nim, myslim na tebe. bravurne natoceny, ale zbytecne prekombinovany scenar. Mám bizarnosti rád, ale čeho je moc toho je příliš. Oceňuji celkovou atmosféru (až hororovou), schopnost vtáhnout diváka a nechat ho na pochybách, vizuál, krásnou Marine Vacth i samotný námět. I explicitní erotické scény mi do příběhu sedly a nezdály se prvoplánové. Působivá podívaná- minimálně do poloviny- a s přivřením jednoho oka do tří čtvrtin. Pak se rejža a scénárista v jednom urve ze řetězu a začíná ta pravá jízda ala "vůbec netuším, která bije". Ozon závěr až příliš překombinoval, zcela zbytečně zahnané do extrému a tím udělal z diváka jakéhosi idiota, který ve výsledku pořádně netuší, co právě viděl a zda to rozluštil správně. Po určité době přijdete na to, že žádná úvaha není dostatečná k tomu, aby jste si dokázali odpovědět. Což by mohlo být právě to, co dělá film tak zajímavým a jedinečným.