GOLIÁŠ – plazivá rostlina mohutného vzrůstu s kulovitými až oválnými plody, ohnivě oranžové barvy s oranžovou jemnou, nasládlou dužninou silnou 3 – 5 cm. Plod dosahuje hmotnosti 20 - 50 kg. Odrůda je určená pro jednorázovou sklizeň v botanické zralosti. Spon 200 x 100 cm. Plody jsou vhodné pro přímý konzum, kuchyňskou úpravu, konzervaci kompotováním, na džemy i jako krmivo pro domácí zvířata. Nejvhodnější odrůda na zavařování. Dýně Goliáš patří do rodiny tykve velkoplodé. Obsahuje vitaminy B, C, E, K, z minerálů železo, hořčík, sodík, zinek, draslík, sodík. V porovnání s jinými druhy zeleniny obsahuje dýně více betakarotenu, který se v těle přeměňuje na vitamin A, antioxidant, zabraňující poškozování buněk škodlivými volnými radikály. Cucurbita maxima Duch. / Tykev velkoplodá - plazivá Tykvím se nejlépe daří na středně těžkých, humózních půdách, dostatečně zásobených živinami. Podle možnosti je zařazujeme do první tratě. Vyžadují slunečné polohy chráněné před silnými větry. Vhodná předplodina je hrách, cibule, pór, fazol, řepa, košťáloviny a cukrovka.
Dýně - cucurbita pepo - o jsou pestře zbarvené plody výtěčné v kuchyni, dekorativní nejen na zahradě. Dýně, jejíž správný název je Tykev obecná (Cucurbita pepo), je jednoletá popínavá rostlina z čeledi tykvovitých,, Cucurbitaceae". K nám do Evropy byla dovezena v 15. století při příležitosti dobývání Ameriky Kryštofem Kolumbem. Je ceněna pro své bobulovité plody rozličných tvarů, velikostí i zabarvení. Pro severoamerické Indiány patřila mezi posvátné rostliny. Nejdříve začli sbírat její olejnatá semena a později zjistili, že má i sladkou dužinu. Nazývali jí,, askutasquash", to se dá přeložit jako,, jíst rovnou bez vaření". Druhy dýní: Rozeznáváme mnoho druhů dýní. Dělí se na letní a zimní. Do letních patří cukety a patizony, do zimních dýně muškátová, dýně Uchiki Kuri, tykev Goliáš a další. Cuketa (Cucurbita pepo) Cuketa vznikla až šlechtěním v Itálii. Je keříčkovitého vzrůstu a kvete tmavě žlutými velkými květy. Plody jsou většinou zelené barvy, někdy i žlutozelené a žluté s hladkým povrchem a tvarem připomínajícím velikou okurku.
Je-li naším cílem sklízet opravdu velké plody, vykopeme na záhoně 45 cm hlubokou jámu o rozměrech 60×60cm. Tu naplníme asi do jedné poloviny dobře proleženou chlévskou mrvou nebo kompostem. Jako částečnou náhražku můžeme použít i čerstvě posečenou trávu, při jejímž tlení v zemi vzniká teplo. Záhon si takto připravíme několik týdnu před plánovanou výsadbou, aby půda měla dostatek času opět slehnout. Pro dřívější sklizeň a nebo pro docílení mimořádně velkých plodů, si lze dýně předem předpěstovat a to buď ve skleníku, bytě nebo v pařeništi. Obvykle v polovině dubna si do květináče o průměru 10 cm připravíme směs rašeliny a kompostní zeminy. Do každého pak, do hlouby asi 1, 5 cm, zasadíme 2 semínka. Předpěstovávané rostlinky vyžadují hodně světla, jinak budou slabé a hodně se vytáhnout. Aby se po výsadbě dobře uchytily, musíme je postupně přivykat na nižší teploty-otužovat je. Obvykle v druhé polovině května nebo na začátku června, když už dýně mají dostatečně vyvinuty děložní lístky, je zasadíme na venkovní záhon.
Jakmile půda začne vysychat a rostlina mírně povadávat, Dlouze a hluboce ji zalijeme. Takovéto vydatné ale nepravidelné zalévání totiž dýním velmi prospívá. Dýně zaléváme nejlépe ráno a ne na večer, abychom tím zabránili houbovým onemocněním a dbáme na to, aby se při tom voda nedostala na listy. Když se dýně začnou pomalu zabarvovat do oranžova, postupně zálivku snižujeme a 7–10 dní před sklizní se zaléváním přestaneme úplně. Dýně nám pak po sklizni delší dobu vydrží. Dýní se u nás pěstuje mnoho druhů, ale základní postupy popsané výše jsou u všech z nich shodné. Nejznámějšími z nich jsou např. dýně hokkaido, dýně goliáš, Atlantic Giant, dýně špagetová, dýně gigant, Lumina, Lakota, Sweet Dumpling, Jack-Be-Littles, Connecticut Field, Howden, Baby Pam a další. Tagy: dýně
Svého času jsem také sháněl místo, kde by se dala pěstovat zelenina, mimo naši zahradu, protože ta byla pod vedením někoho jiného. Na zahradě nebylo ani možné pěstovat dýně v takovém rozsahu, jak je to možné tady. Jako velmi doporučovanou dýní na různých permakulturních fórech, byla dýně Hokkaidó. Pěstovala se červená Red Kuri a pro někoho méně oblíbená zelená varieta Hokkaidó Blue Kuri. Semínka dýní Hokkaidó jsem si za jiná semínka vyměnil. Dnes už není problém si semínka zakoupit v obchodě, nebo chytřeji si semínka vydlabat přímo ze zakoupené dýně. Jsou levnější;-) Za 40 Kč máte semínek, že nevíte, kam je naset. Po svých toulkách po okolí byla každý rok hromada nevyužitá, zarostlá kopřivami, merlíkem, lebedou, svlačcem, invazivním laskavcem, černým lilkem a svízelem. Tyto rostliny rostly velmi bujně, po hromadě nebylo možné se nijak pohybovat. Nakonec to bylo vlastně dobře, protože jejich růst odrážel vysoký obsah živin ze zkompostované biomasy. Kde je dusík v půdě, rostou tam i rostliny, které jej indikují – kopřivy.
Naopak nevhodné je pěstovat dýně po bramborách, okurkách a rajčatech. Semena dýní můžete zasít přímo na záhon a nebo si je předpěstovat. Při předpěstováním sadby dýní můžete semena vysazovat již od poloviny dubna do sadbovače nebo truhlíku s kvalitním výsevním substrátem. Semena mají poměrně krátkou dobu klíčivosti, za zhruba 10 dní by měly rostlinky prorazit na povrch substrátu. Rostliny rychle rostou a potřebují dostatek rozptýleného světla, vláhy a konstantní teplotu. Po třech týdnech rostlinky můžete přesadit do větších květináčů. Přesadit sazeničky přímo na záhon doporučujeme až od poloviny května, kdy už nehrozí přízemní mrazíky, které by rostliny mohli poškodit. Taktéž přímý výsev nechte až na začátek května, tak aby rostlinky nevyrašily před zmrzlými muži. Dýně nesnáší mráz, s výsevem ani s výsadbou předpěstovaných sazenic proto nespěchejte. Počkejte až se půda prohřeje, dýně pak poroste rychleji a bude silnější a často se pak může stát, že předběhne v růstu i vývoji sazeničky, které jste si předpěstovali doma.
Dýně neboli také tykev je teplomilná rostlina, proto při pěstování musíme přihlížet hlavně k nárokům na teplé stanoviště. Dýně pochází z teplých krajů Ameriky. V našich podmínkách se dýni nejlépe daří v teplých oblastech. Sázení dýně Semínka dýně vyséváme do volné půdy kolem 15. až 20. května. Používáme dvou až tříletá semena, přičemž do jednoho hnízda dáváme 2 až 3 kusy. Po vzejití necháme jen jednu nejsilnější rostlinku. V chladnějších polohách se dýně pěstují z předpěstovaných sazenic, které na venkovní záhon umisťujeme koncem května. S předpěstováním sazenic dýně začínáme v polovině dubna, kdy vyséváme do malých květináčků 2 až 3 semena. Půda pro předpěstování by měla být kvalitní kompostová. Květináčky umístíme v pařeništi nebo v bytě na okno. Dýni na venkovním záhonu vysazujeme do těžší a hlinité půdy. Snese i mírné zastínění, proto ji můžeme vysadit mezi řádky kukuřice. Dýně Hokkaido Druhy dýní Dýně můžeme rozdělit na plazivé a keříčkové. Z plazivých se nejvíce pěstují Goliáš a Veltruská obrovská.
Během 7–10 dnů by semena měla vyklíčit v malé klíčky. Jakmile rostlina naklíčí je vhodné kolem ní přidat vrstvu kompostu jako nastýlku. Nastýlka z kompostu (neboli mulč) pomáhá jak udržovat půdní vláhu, tak i do určité míry brání růstu plevele. Pokud ze semen vyroste více než jedna rostlina, u keříčkovitých odrůd je vytrhneme a necháme pouze jednu. U plazivých odrůd, kterých je u dýní většina, můžeme ponechat rostliny dvě, s tím že je nasměrujeme každou na opačnou stranu. Chceme-li dýně nasměrovat, aby rostly určitým směrem, musíme tak učinit brzy. Později, když už se výhony pevně přichycují k zemi, špatně snášejí jakékoliv vyrušování. Plazí-li se dýně dál a přitom pořád nevytváří žádné plody, její vrcholek zaštípneme, čímž podpoříme tvorbu postranních výhonků. Jelikož dýně jsou z 80–90% voda je jasné, že v době růstu potřebují opravdu hodně vody. Tajemství bohaté úrody je, že dýně zaléváme pouze, když to opravdu potřebuje. Motyčkou nebo lopatkou zkontroluje svrchní vrstvu půdy. Když je vlhká a dýně vypadá zdravě, necháme ji být.
Velkou výhodou je krátká vegetační doba Dýně Sweet Meat Oregon Homestead při růstu. Výhody dýní Hokkaidó Red Kuri: výborná chuť populárnost odrůdy mezi rodinou a širokou veřejností velké množství semen (lze dále využít, namlet zvířatům do krmení, opražit na oleji a posolit k dobrému filmu a vínu) při kuchyňské úpravě se nemusí slupka loupat, stačí opláchnout, odrhnout a nakrájet střední plodnost Nevýhody: malé množství dužiny krátká skladovatelnost (výjimečně déle jak do února nevydrží) delší vegetační doba jako u SMOH Dýně Hokkaidó jsou poměrně malé. Odrůda Red Kuri dosahuje hmotnosti do 1, 5 kg. Výhody dýní SMOH: tloušťka dužiny 5-6 cm vysoký obsah škrobu, vysoká sladkost malý osemeník (i z velké dýně je malá hrst semen) ovocná chuť dužiny (dýně Hokkaidó mají zeleninovou dochuť) velká plodnost a krátká vegetační doba dozrávají po sklizni v průběhu listopadu Nevýhody dýní SMOH: někomu může vadit sladká chuť této dýně slupka se musí oloupat vyšší obsah vody Dýně Sweet Meat Oregon Homestead se vyznačuje velkým obsahem škrobu v dužině.
Dýním to svědčilo a SMOH začaly růst a většinou narostly během jednoho a půl měsíce! Hokkaidó v loňské sezóně tolik nenarostly. Byly spíše menší nebo žádné. V září překvapivě nezačal podzim, ale pokračovalo léto. Pak říjen, listopad. Až v druhé půlce listopadu začal podzim, poprvé mrzlo. Prosinec byl teplý, bez sněhu. Ve světle klimatické změny svědčí počasí teplomilným plodinám s krátkou vegetační dobou, SMOH vyhrává na plné čáře. I když jsem sklidil ve výsledku do 10 dýní Hokkaidó Red Kuri o hmotnosti do 1, 5 kg, ničemu to nevadilo. Dýní SMOH je i tak hodně. Je jich více než moc a většinu rozdávám. Je přírodním zahradníkem, který ukazuje, jak se lze z vlastní zahrady zásobit čerstvým ovocem, bobulemi, bylinkami, ořechy a vejci a mezitím vybudovat bujnou přírodní zahradu kypící životem. Více si o něm přečtete zde>>